ВОВКА В ДАЛЕЧНОТО ЦАРСТВО
[Приказки]
Какво друго би искал да прочетеш, приятелче?
Още една книжка като тази.
Имам нещо още по-добро. Я погледни.
"Направи сам".
Ее, пак сам!
Не може ли както тук?
Царски живот! Единственото, което правиш, е да не правиш нищо!
Тогава просто ти е необходимо да попаднеш...
в Далечното царство.
- Нима мога да попадна там? - А защо не?
Къде тук е разделът с приказки? Аха, ето, намерих го.
Застани ето тук.
Главата малко надясно. Спокойно.
Еха!
Разбираш ли, в книгите могат да съществуват само нарисувани момченца,
но вие с него сте съвсем еднакви. Не е ли истина?
Точно така е! А вие вълшебница ли сте?
Какви ги говориш, тук няма никакво вълшебство!
Просто много често чета тази книга.
Хайде, тръгвай, приятелче.
Няма никого.
Ехо! Къде са всички?
Имам куп сладкиши. Има какво да ям и какво да пия.
Но боядисвам, боядисвам огради, за да не ме нарекат търтей.
- Царю! Хей, царю! - О, господи!
Ох, колко се изплаших!
Помислих си, че някой е започнал да чете нашата приказка,
пък аз съм в такъв вид.
Не, това съм аз. А вие защо боядисвате оградата?
Нали сте цар. Вашата работа е да не правите нищо!
Знам, знам. Длъжността ми е такава,
че единственото, което правиш, е да не правиш нещо.
Но така мога от скука да умра!
Освен това, нали не съм истински цар, а приказен.
Помислих си: докато книгата е на рафта,
нека да побоядисвам оградата.
Хем полза, хем загрявка. Съгласен ли си?
Не! Нищо не разбирате от царския живот.
Цар, ха! Искаш ли сладкиш - ето! Искаш ли сладолед - ето!
А вие боядисвате огради!
Така...
Разбрах.
Ще отстъпиш ли място на възрастния?
Или не ви учат на това в училище?
Заповядайте!
А сега дай короната.
- Заповядайте! - Големичка е за теб.
- Значи сладкиши? - Аха!
Ей, стражи!
Добре, момчета. Отсечете му главата.
Той е търтей.
Няма проблем!
На прага седи старица,
а пред нея счупено корито.
А, ето къде съм!
- Здравей, бабо! - Здравей, миличък.
Бабо, как да видя златната рибка?
Ти най-добре от всички знаеш.
Ами ето, морето е наблизо.
Само че, знаеш ли, не те съветвам да отиваш там.
Послушай каква беда ме сполетя...
Няма нужда да ми разказваш, сякаш не съм чел приказката.
Нали не съм теб. Не искам да бъда морска господарка.
Лесно ще се договоря с нея.
Чуй ме, сладурче!
Скъпи... ох...
Помоли я за ново корито.
Е, пак ли? Стига де!
Първо ще поискаш корито, после - пералня!
Ох, не, не, нищо такова...
Ами добре, ще я попитам.
Ей, златна рибке!
Ей, ей, златна рибке! Не ме ли чуваш?
Какво ти трябва, старче?
Кой... кой е това?
Аха, златна рибка!
Значи я виж, рибке, искам те да...
Какво?! А ти изплете ли мрежата? Хвърли ли я три пъти в морето?
Хвана ли ме?
И пръста си не помръдна, а вече командваш!
Накъде ме дърпаш?
Е, както искаш, госпожице цаца!
Страхотно!
- Ей, кои сте? - Ние сме Василиси Премъдри.
- Кои? - Василиси Премъдри.
Откъде се взехте?
Долетяхме от различни приказки.
Защото провеждаме среща на млади Василиси
за обмен на премъдрости.
- На какво? - Премъдрости.
И аз бих искал да се науча на обмен на някакви премъдрости.
- Е, момичета? Ще го научим ли? - Ще го научим!
[Стандартен дворец]
[Басейн]
[Чайна "Самобранка"]
Ще поработим нелошо, хайде да преброим
колко ни трябва тухли, за да построим двореца в срок.
Трябва да изчислим как водата тече по тръбите.
Откъде и накъде тече - ще узнаем с помощ на аритметика.
Не искам! Не искам!
Все ме учат в училището, а сега и тук!
По-добре да отидеш в Далечното царство, приятелю.
Какво не видях там?
Там са Двамата от сандъка с еднакви лица.
Каквото и да им заповядаш, ще го направят вместо теб.
- Каквото и да е? - Да.
Добре, как да стигна дотам?
Върви направо. За да не се загубиш, следвай ето тази пътека.
Е, до скоро!
Лек път!
[Далечното царство]
Ей, Двамата от сандъка с еднакви лица!
Тук сме!
Здравейте.
Ами... наистина ли ще правите всичко вместо мен?
Аха!
Тогава направете ми първо сладкиши, второ...
Какво?...
А, и пръстите ми ще сгъвате вместо мен?
Аха!
Добре.
Второ бонбони...
И трето... Сгъвайте, сгъвайте...
И трето сладолед.
- И колкото може по-бързо! - Ще бъде направено!
Ей, ей! Ало! Спрете!
Значи и ще хапвате вместо мен?
Аха!
Ее, не става така! Тогава връщайте се в сандъка.
Кой иска топли пирожки? С конфитюр, с месо, със зеле!
Печка!
Здравей!
Печка, моля, дай ми нещо за хапване.
Заповядай!
Само че първо нацепи дърва,
запали огъня и замеси тесто.
Добре, няма проблем.
Ей, вие! Двамата от сандъка!
- Явихте се? Замесете и нацепете! - Ще бъде направено!
Пак ли?!
Наопаки!
Ясно!
Вие какво, нарочно ли го правите? Искате да остана гладен?
Махайте се обратно в сандъка!
Нищо не разбират.
По-добре тогава сам да го направя.
Още един път... Защо не се цепи?
А, добре. И така става.
Ей сега ще замеся всичко това...
Това тесто ли е? Защо е толкова лепкаво?
А, добре. Ще се запече някак.
Ето ги и пирожките!
Какво е това? Черно е!
Какво се мръщиш? Сам ги изпече, сам ги яж!
Пирожки ли са?
Не, благодаря. Някак не ми се иска...
Какво ви е? На мен ли се надсмивате?
Мислите, че не умея нищо? Като вас?
Аха!
Е, не. Жалко е, че нямам инструментите.
Няма проблем!
Какво е това? Инструменти?
Аха! Добре.
Каквото и да поискам, мога да го направя сам -
каца или корито!
О, за него съвсем забравих!
Ах, ако тя би могла да изяде всичко това,
би раззинала цялата си уста!
Божичко! Нима рибката се смили над теб?
Не, бабке, аз сам го направих.
Браво!
- А сега знаеш какво? - Какво?
Построи ми къща.
Къща ли? Още не умея такива неща.
Хайде да погледнем как се строи къща.
[Направи сам]
Това е!
Превод и субтитри: М. Казанджиев 12 август 2026